Lähdetään ajelulle.
-Osaatko sinä ajaa? -Olen liian nuori.
Koskaan ei ole liian aikaista aloittaa. Hyppää sisään.
-En minä pysty... -Minulla ei ole koko päivää aikaa.
Laita avain virtalukkoon.
Tämäkö?
Oikeanpuoleinen poljin on kaasu ja se toinen on jarru.
-En usko, että pystyn jalallani... -Otetaan siitä selvää. Laita D silmään.
Ja sitten kaasua.
Pystythän sinä!
Opetellaan vain, paljonko sitä pitää painaa. Kokeile uudestaan.
Hyvä.
Oikein hyvä! Tie kääntyy tuolta vasemmalle. Aja sinne.
Nyt sitten vain annat mennä suoraan.
Minä otan pienet torkut. Jatka vain eteenpäin tien loppuun asti.
-En usko, että minä pystyn... -Sinähän teet jo niin.
Mistä sinä sait Pilgrimin?
Me ostettiin se Kentuckysta. Äiti ja minä ajettiin sinne.
Se oli varmaan mahtavaa.
Pelkäätkö sinä mitään, Tom Booker?
Vanhenemista, sitä että muuttuu hyödyttömäksi.
Grace, mitä Pilgrimin kanssa oikein tapahtui?
Minulla on nimittäin ongelma.
Kun teen töitä hevosen kanssa, haluan tietää sen taustan.
Useimmiten hevonen pystyy kertomaan sen itse-
-mutta joskus ne ovat ihan sekaisin.
Minä ymmärrän kyllä, jollet halua puhua siitä.
Mutta jotta minä pystyn selvittämään, mitä sen päässä liikkuu...
minua helpottaisi kovasti, jos tietäisin tarkkaan, mitä silloin tapahtui.
Ei tänään. Kerro sitten, kun sinulle sopii.
Saat itse päättää milloin.
-Ei. -Et ole vielä kuullut kysymystäkään.
Tekisit minulle palveluksen. Nuorilla hevosilla pitää ratsastaa.
-Rimrock tuntee itsensä hylätyksi. -Voi raukkaa.
Se olisi kiitollinen ja pitäisi sinusta hyvää huolta.
-Saanko sitten puhelinlaskun anteeksi? -Et. Joudut kyllä maksamaan sen.
Tässä on sinulle hattu.
-Minulla on oma hattu. -Niin, olen nähnyt sen...
-Jalustimeni ovat liian pitkät. -Eivätkä ole. Rentoudu nyt.
-Tutulta tuntuu. Homma on hanskassa. -Hyvä, sitten lakkaan höpisemästä.
En vain ole koskaan ratsastanut lännensatulalla.
Eihän se sitä tiedä!
Istuntasi on hyvä.
-Miltä tuntuu? Lisätäänkö vauhtia? -Sopii!
Löysää ohjaksiasi. Anna sen tehdä töitä.
Sujuuko hyvin? Annetaan sitten mennä!
Olen kateellinen äidillesi.
lhan totta!
On varmaan upeaa olla siinä vaiheessa elämässään-
-jolloin ei enää tarvitse arvailla elämäänsä.
Ei tarvitse enää tehdä mahdottomia päätöksiä.
Sitä paitsi kaikki koetut huolet ja tehdyt virheet ovat yhtä arvokkaita-
-ja rakkaita muistoja kuin ne oikeat päätökset.
Se on varmasti suuri helpotus!
Se tuntuu varmasti levolliselta.
Ei ihmisen tarvitse olla hänen ikäisensä tunteakseen niin.
Mutta mistä sen tietää, ennen kuin kaikki on takana? Tunnetko sinä niin?
-Joskus. En aina mutta joskus. -Milloin?
Kun herään ranchilla ja tiedän päivä- ohjelmani. Tunnen olevani kotona.
Minä en tiedä yhtään mitään, kun herään.
Oliko oikein tuoda Grace tänne kauas isästään ja hänen ystävistään?
Mitä enemmän näen vaivaa, sitä sekavampaa kaikki on.
Ehkä sinun pitäisi antaa kaiken olla.
-En minä voi. -Miksi et?
-Teinkö sinusta oikein, kun tulimme? -Minä en pysty vastaamaan tuohon.
No, saan aikanaan tietää. Jos tein väärin, Grace kyllä ilmoittaa sen.
Hän on vahva. Sen hän on kyllä perinyt joltakulta...
Kiitos kaikesta, mitä teette hyväksemme. Kiitos mökin vuokrasta.
Sehän seisoi tyhjillään.
Millainen sinun vaimosi oli?
Hänellä oli enemmän tai vähemmän punertavat hiukset. Se riippui valosta.
Hänellä oli vihreät silmät.
Kun hän soitti, minä huumaannuin.
Jokin meni suoraan lävitseni. En ollut koskaan kuullut sellaista musiikkia.
Ja hänen katseensa, kun hän soitti...
Eräänä päivänä hän katsoi minuun sillä lailla. Silloin me tiesimme.
Me molemmat tiesimme.
Tiesin, ettei hän halunnut asua ranchilla, mutta halusin yrittää.
Ajattelin, että hän voisi antaa kaupungissa soittotunteja.
Meidän lapsemme kasvaisivat veljeni lasten kanssa...
Mutta hän ei viihtynyt täällä.
Hän sanoi, että täällä on liikaa tilaa.
-Miksi te ette jääneet Chicagoon? -Siellä oli liian vähän tilaa.
Meitä ei ollut tarkoitettu yhteen.
Mistä sinä tiesit sen varmuudella?
Tietäminen on helppoa, mutta sen sanominen ääneen on vaikeaa.
Se tuntuu jälkeenpäin selviöltä:
"Emme sopineet yhteen. Olisimmepa tienneet silloin."
En rakastanut häntä siksi, että sovimme toisillemme.
Minä vain rakastin häntä.
Haluan sanoa sinulle, Annie, että minusta olit rohkea, kun tulit tänne.
Nosta jalkaasi.
Menehän nyt siitä.
Terve, Joe.
Saanko ratsastaa sinun hevosellasi?
-Oletko kysynyt Tomilta? -Tietysti olen.
-Onko varma, että Tom antoi luvan? -Autatko sinä vai et?
Oletko ihan varma?
Selvä. Nyt minä pär jään jo.
Tässä.
Oletko kunnossa?
Varokaakin, jos kerrotte tästä!
Haarukoita oli varmaan vähän liikaa, joten toin niitä tänne.
-Sinä olet nätti! -Kiitos.
Haluatteko jotain juotavaa?
Voi paska!
Minä menen auttamaan häntä.
-Onko kaikki kunnossa? -Ei oikeastaan.
Olen laittanut ruokaa iäisyys sitten, enkä löytänyt parmesan-juustoa.
Heille riittää, että ruoka on lämmintä. Voinko minä tehdä jotain?
-Ole vain kuin kotonasi. -Niin minä olenkin.
Siinä tapauksessa voit viedä pöytään...pastan.
-Nappisi oli auki. -Kiitos.
-Otan mielelläni lisää spagettia. -Ole hyvä.
-Kastike oli hyvää. Saanko reseptin? -Se on suoraan purkista.
Vai niin. Minäkin kokeilin kerran purkkikastiketta.
-Mutta se ei ollut näin hyvää. -Ei niin.
Täytyy vain ostaa oikeaa merkkiä. Haluaisin tietää, mitä merkkiä tämä on.
-Jär jestit minulle vapaan illan, Annie. -Tuo on vaarallinen aihe.
Diane haaveilee kovasti matkustamisesta...
-Kreikkaan vai Marokkoon? -Marokkoon.
Siellä on naisilla hunnut ja kaikki kulkevat aamutakeissa.
-Me tarvitsisimme lomaa. -Olemme menossa Bransoniin häihin.
-Et sinä osaa tätä. -Osaanpas!
Missourin Branson ei ole ihan sama kuin Marokko.
Siellä on sukulaisia, mutta Marokossa ei ainakaan tietääkseni ole.
-Sinun vuorosi meni jo! -Rauhoittukaa nyt.
Haluat vain leveillä hänelle! Annoit hänen pudota hevosesi selästä!
Näin, kun hän yritti nousta hevosen selkään!
Oletko sinä ratsastanut?
Annie, heidän pitää nyt päästä nukkumaan.
-Sanokaa "kiitos ja hyvää yötä." -Se oli todella hyvää.
-Sano nyt "kiitos". -Kiitos.
-Yrittikö Grace ratsastaa? -Teidän pitää kysyä sitä häneltä.
Jos minä tein jotain väärin, pyydän anteeksi.
Älä anna hänen sysätä sinua pois.
Oletko sinä kunnossa?
-Yrititkö sinä ratsastaa? -Yritin.
Olenko minä nyt parantunut?
Ei sinua yritetä parantaa.
Minusta on hienoa, että aloitit taas ratsastamisen.
-Tiedän, miksi sinä tarvitsit... -Sinähän tiedät kaiken!
Lopeta! Miksi et anna minun puhua sinulle? Miksi olet niin vihainen?
-Kaikki mitä teen ja sanon on väärin. -Nyt tiedät, miltä se tuntuu.
Tiedän, että olen välillä vaativa ja olen pahoillani, jos olet siitä katkera.
-Mutta minä teen niin, koska... -...haluat, että olen täydellinen tytär!
Tuo oli ilkeästi sanottu!
En tee sitä itseni takia.
Teen sen siksi, ettei sinun tarvitsisi olla epävarma itsestäsi.
Olet tosiaankin onnistunut...!
Kuka minut haluaisi tällaisena?
Ei kukaan!
Tiedän, että et oikein usko sitä, mutta minä tiedän, miltä sinusta tuntuu.
Kun minä olin sinun ikäisesi ja isäni kuoli-
-luulin menettäneeni kaiken ja että olisin yksin.
Mutta minulla on sinut.
Minä rukoilin ennen joka ilta-
-että sinä ja isä hankkisitte toisen lapsen.
Silloin minun ei tarvitsisi olla niin ainutlaatuinen.
Minä tiedän.
On varmasti vaikeaa, kun on menettänyt parhaan ystävänsä-
-ja omaa kehoa on muutettu vastoin omaa tahtoa.
Jonain päivänä joku huomaa sen upean naisen, joka sinusta on tulossa.
Ja hän näkee vain, kuinka paljon hän rakastaa sinua.
Minäkään en näe mitään muuta.
Tässä AT&T:n puhelinneuvottelu- palvelu. Oletteko Annie MacLean?
Teille on puhelinneuvottelu mr Gottschalkin ja mr Feltonin kanssa.
Hetkinen vain.
Selvä.
Minä olen odottanut sinua.
Onko sinulla nälkä?
Judith kertoi juuri yhdestä pojasta.
En koskaan saanut tietää sen tyypin nimeä.
Meidän piti kiertää rautatiesilta.
Me naurettiin jollekin, en enää muista mille.
Ja...hänen hevosensa kaatui. Judithin jalka jäi kiinni jalustimeen.
Hän pelkäsi kamalasti.
Sitten minä näin sen rekan tulevan mutkan takaa.
Se tööttäsi ja yritti saada meitä pois tieltä.
Minä yritin saada kiinni Judithin ohjaksista...
...ja saada hänen hevosensa pois tieltä.
Se rekka joutui liirtoon.
Minä en ehtinyt tehdä mitään.
Se ajoi suoraan Judithin päälle.
Hän vain hävisi...
Sitten se tuli Pilgrimiä ja minua kohti.
Pilgrim nousi takajaloilleen rekkaa kohti.
Minä putosin satulasta.
Mutta Judith... Judith...
Anteeksi, Judith!
En aio sanoa, että se tuska kyllä häviää.
Mutta sinä et tehnyt mitään väärää.
Samoin olisi voinut käydä minulle, Frankille tai Joeylle.
Ei ole mitään järkeä miettiä, miksi tällaista tapahtuu.
Meillä oli täällä töissä eräs poika Mustajalkojen reservaatista.
Hän oli 16-vuotias, voimakas poika. Me olimme tosi hyviä ystäviä.
Eräänä päivänä hän oli uimassa järvellä ja sukelsi...
...suoraan suureen kiveen.
Hänen niskansa murtui ja hän halvaantui.
Kävin silloin tällöin tervehtimässä häntä onnettomuuden jälkeen.
Mutta hän oli poissa...
lhan kuin hänen sielunsa olisi kadonnut.
Hänestä oli jäljellä vain vihaa.
lhan kuin...se poika jonka tunsin olisi mennyt jonnekin muualle.
Minä tiedän, minne se meni.
Minä tiedän sen.
Sinä et saa kadota niin. Tee kaikkesi, ettet sinäkin luovuttaisi sillä lailla.
Ja vielä yksi juttu.
Kun Pilgrim nousi takajaloilleen siihen rekan eteen...
Tiedätkö, mitä minä luulen?
Minä uskon, että se rakasti sinua niin, että halusi suojella sinua.
Niin minä uskon.
Haluatko nähdä sen vielä kerran?
-Pystytkö olemaan hymyilemättä? -Pystyn.
Etkä pysty. Se on mahdotonta. Minä tunnen, kuinka kasvolihaksesi...
Eikö ole upeaa, kun on pari päivää vapaata?
Vähän enemmänkin kuin pari päivää. Minä en ole enää toimittaja.
-Sanoin sen nyt ensi kertaa ääneen. -Saitko sinä potkut?
En. Se on pikemminkin...
Kyllä, minä sain potkut.
-Et ole erityisen järkyttynyt. -Sokki tulee myöhemmin. Tai sitten ei.
Pystyn kyllä puhumaan itseni takaisin tai löydän töitä toisesta lehdestä.
-En vain tiedä haluanko. -Se voi odottaa, kunnes pääset kotiin.
Oletko aina tiennyt, että haluat elää näin?
Minun isäni omisti ranchin-
-joten siitä ei ollut pitkä matka ranchin omistajan vaimoksi.
-Frank on hyvä mies. -Parempaa ei olekaan.
Tietysti ajattelen joskus kaikkea, mitä minä en saa.
Ehkä joskus pääsen Marokkoon, mutta todennäköisesti en.
Oliko Tomilla paljon naisystäviä avioeron jälkeen?
Minä en ole hyvä kiertelemään kuin kissa kuumaa puuroa.
Puhutaan asioista nyt suoraan.
Tom on meille hyvin tärkeä.
Älä yritä etsiä täältä sitä, mitä sitten etsitkin.
Älä pakota häntä kokemaan taas sitä samaa vaikeaa asiaa.
Tom ei varmasti tee mitään, mitä hän ei itse halua.
Niin, hän on hyvä mies.
Hänellä on lahja. Se on varmasti taivaasta peräisin.
Mutta hän on kaikesta huolimatta mies.
Minä en pystynyt...
Minä haluan tietää jotain.
Oletko aivan varma?
Minun pitää mennä takaisin.
Isä?
Minä olen Diane. Tervetuloa.
Minä olen Frank. Tässä on Joe, meidän esikoisemme.
-Tässä on mr Booker. -Tom.
Hauska tavata.
Kiitos, että olet pitänyt huolta tytöistäni.
Näen jo aivan selvän eron.
-Huomasitko: kävelen ilman keppiä! -Kyllä. Se on upeaa!
-Voidaanko me katsoa Pilgrimiä? -Tietysti.
-Haemme sinun laukkusi. -Tarvitsetko apua?
Silloin tajusin, että olen eksyksissä.
Kysyin eräästä liikkeestä, tuntisiko joku ranchinne.
Vanha herra, jolla oli side päänsä ympärillä, neuvoi minut tänne.
Voi luoja, se oli John Van Oker. lhme, ettet päätynyt Meksikoon!
Kerran kun isä oli Intiassa, hän eksyi kauas vuorille.
Kun hän löysi takaisin, hän sanoi löytäneensä uuden tien...
-...ja kartat piirrettiin uudelleen. -Mitä teit Intiassa?
-Olin siellä rauhanturvaajana. -Hän tapasi äidin siellä.
Kerro siitä, kun äiti etsi Tubabia!
Äiti oli toimittaja, ja isä tietääkin sitten loput.
Hän oli englantilaislehden toimittaja...
Cambridge Monthlyn.
...ja hän päätti lähteä yksin Intiaan.
Hänellä ei ollut siellä edes majapaikkaa-
-mutta hänen käskettiin etsiä käsiinsä Tubab.
Hän seisoi oveni takana matka- laukkuineen ja kir joituskoneineen-
-ja kysyi Tubabia. Sanoin: "Tässä", ja hän kysyi: "Oletko sinä Tubab?"
"En, vaan Robert", minä sanoin.
"Tubab tarkoittaa 'valkoista miestä', ja se minä kyllä olen."
Niin me tapasimme!
Sänky on pieni. Minä voisin nukkua ladossa.
-Olet allerginen heinäkasveille. -Anteeksi, että ilmestyin yhtäkkiä.
-Sain mahdollisuuden ottaa vapaata... -Ei sinun tarvitse pyytää anteeksi.
Sinulla on täysi oikeus olla täällä.
Teit aivan oikein, kun toit hänet tänne.
Olen ollut epävarma siitä hyvin monta kertaa.
Olet varmaan väsynyt.
Niin...
-Onko tuo tosiaan sama hevonen?! -Meillä on vielä paljon tehtävää.
-Paljonko aikaa tarvitset vielä? -Se riippuu Pilgrimistä.
Isä, tule tanssimaan. Ole kiltti!
-Kesät ovat siis lyhyitä? -Niitä tuskin onkaan.
Vienkö lehmät ylä- vai alalaitumelle?
Ylälaitumelle.
Kasvoitko sinä täällä?
Emmekö me nyt enää edes puhu toisillemme?
Sano edes jotain!
-En sano. En halua sekaantua tähän. -Olet jo sekaantunut!
-Hän on hyvä mies. -Niin, mutta tunnen niin kuin tunnen.
-Sinun on selvitettävä, mitä haluat. -Tiedätkö itse sitten?
Kyllä, ja yritän pitää ajatukseni kurissa.
En uskonut, että voisin enää koskaan tuntea näin.
Annie, minä kuulun tänne. Minä olen tällainen. Tätäkö sinä haluat?
Kyllä.
Oletko ihan varma?
Olen.
Pystytkö kertomaan sen Robertille ja Gracelle?
Jos voisit palata kotiin ja muuttaa kaiken, tekisitkö sinä niin?
Se ei ole niin yksinkertaista.
Kyllä on.
Se ei ole oikeudenmukaista.
Ei olekaan.
Sinun pitää suostua huomenna erääseen asiaan.
Se sujuu ihan hyvin, Grace. Odota vain vähän. Tom rauhoittaa sen.
-Mitä sinä teet? -Meidän pitää kokeilla jotain uutta.
-Eihän tuo vain satuta sitä? -Emme ole koskaan satuttaneet sitä.
Tämä on nyt Pilgrimin ja sinun mahdollisuus.
Anna hänen valmistella Pilgrim.
Lopeta jo!
Nyt on sinun vuorosi, Grace.
Istu tähän alas.
Tule istumaan minun viereeni.
-Mutta miksi se antaisi minun... -Katso sitä.
Sillä ei ole hätää, etkä sinä ole koskaan pettänyt sen luottamusta.
-En minä voi! -Sinun on pakko suostua.
Luota nyt minuun vielä tämän kerran.
-Mitä minun pitää tehdä? -lstu tähän minun viereeni.
Silitä sen kaulaa ja päätä.
Hiero sitä joka puolelta.
Hyvä.
Hyvä. Jatka vain.
Grace, nyt näytetään Pilgrimille, miten se saa auttaa sinut satulaan.
Tietyssä vaiheessa te ette enää tarvitse minua.
Nyt on se vaihe.
Se ei ollut pyyntö. Laita jalkasi satulalle.
Nyt me keinutamme sen pystyyn.
-lsä! -Olit todella urhea.
-Valmistaudutteko kotiin lähtöön? -Kyllä. Onko Tom täällä?
Ei, hän lähti jo eilen illalla Sheridaniin hakemaan hevosia.
-Milloin hän tulee takaisin? -En tiedä.
Sanokaa vain, milloin tarvitsette apua Pilgrimin kanssa.
-Moneltako koneenne lähtee? -12.15.
Bookerit haluavat viedä meidät kentälle puoli kymmeneltä.
Haluatko tosiaan ajaa Pilgrimin kotiin?
Tunnen jo reitin eikä minulla ole töitä, joiden vuoksi kiirehtiä.
Tarvitsen vähän aikaa olla yksin.
-Milloin aiot lähteä? -Samaan aikaan kuin sinä ja Grace.
-Saanko minä ehdottaa jotain? -Mitä?
Älä pidä kiirettä.
Mitä nyt? Sinä vaikutat huolestuneelta.
Kuule, Annie...
Kun näin, mitä Pilgrimin täytyi tehdä, tunsin että minun piti tehdä samoin.
Minulla on kaksi vaihtoehtoa.
Minä voin joko taistella vastaan...
...tai vain hyväksyä kaiken.
Olen aina tiennyt, että rakastan sinua enemmän kuin sinä minua.
Se ei ole haitannut minua. Tunsin olevani onnekas.
Olin hämmästynyt, että sinunlaisesi halusi olla minunlaiseni kanssa.
Ajattelin, että jos teen kaiken oikein, jos olen täydellinen aviomies ja isä-
-ja jopa hyvä juristi, jos se auttaisi asiaamme... Jos pystyn siihen-
-sillä ei ole merkitystä, rakastammeko toisiamme yhtä paljon.
Minä en pyytänyt enempää. Vakuutin itselleni, etten tarvinnut enempää.
Mutta...
...totuus on, että sinä et tiedä, mitä tunnet minua kohtaan.
Sinä et tiedä, haluatko jatkaa elämääsi minun kanssani.
Ja totuus on myös se...
...että minä en halua sinun tulevan kotiin, ennen kuin tiedät...
...mitä sinä oikein haluat.
Kiitos, Joe.
Hyvästi, Annie. Ja onnea matkaan.
Kiitos, sinulle samoin.
-Hypätkää kyytiin! - Onko valmista? -Luulen niin.
-Miksei hän tullut hyvästelemään? -Hänelle tuli kai esteitä.
Ei, hänen on vain vaikea hyvästellä.
Niin, mutta hänen on myös vaikea sanoa "terve".
Oletko valmiina?
-Milloin te tulette kotiin? -Parin päivän päästä.
-Minun tulee sinua ikävä. -Jos eksyn, sinä tiedät mistä etsiä.
Suurin piirtein mistä tahansa...
Minä soittelen.
Matkaako Pilgrim trailerissa vai juokseeko se sen vierellä?
Halusin olla paikalla, kun sinä lähdet.
-En halua lähteä sinun luotasi. -Minäkään en halua sinun lähtevän.
Vielä pari päivää...
Entä sen jälkeen?
Miksi meille kävi näin?
En kysele sellaisia. En halunnut edes rakastaa sinua, mutta niin vain kävi.
Minä tunnen sen aina sisälläni.
Voimmeko mennä ratsastamaan yhdessä viimeisen kerran?
Minä menen satuloimaan hevoset.